<p><img src="parameters/k-v/documents/oecms/Hirlevel_2016/febr/viladkor1.jpg" width="375" height="235" data-pnfileid="1248" /></p>
<p><em>A vil&aacute;g egy k&ouml;nyv, &eacute;s aki nem utazik, az csak egyetlen lapj&aacute;t olvasta el. /Szent &Aacute;goston/</em></p>
<p><strong>Kor&aacute;bbi cikkeink olyan neves magyar vil&aacute;gj&aacute;r&oacute;kkal foglalkoztak, akik z&ouml;mmel Afrika vagy &Aacute;zsia rejtettebb vid&eacute;keinek felt&eacute;rk&eacute;pez&eacute;s&eacute;ben jeleskedtek. Mai &iacute;r&aacute;sunk k&eacute;t, m&eacute;ltatlanul elfeledett jezsuita hitt&eacute;r&iacute;tővel &eacute;s egyben felfedezővel ismerteti meg az olvas&oacute;t, akik D&eacute;l-Amerika ismeretlen t&aacute;jait kutatva v&eacute;gezt&eacute;k misszion&aacute;riusi tev&eacute;kenys&eacute;g&uuml;ket. K&ouml;z&uuml;l&uuml;k az egyik, Brent&aacute;n K&aacute;roly, az első magyar volt, aki v&eacute;gigutazott az Amazonas foly&oacute;n, m&iacute;g m&aacute;sikuk, &Eacute;der Xav&eacute;r Ferenc D&eacute;l-Amerika felt&aacute;r&aacute;s&aacute;r&oacute;l az egyik legjelentősebb latin nyelvű munk&aacute;t hagyta &ouml;r&ouml;k&uuml;l az ut&oacute;korra.</strong></p>
<p>A jezsuita rendet Loyolai Szent Ign&aacute;c alap&iacute;totta m&eacute;g 1540-ben. Az &eacute;vsz&aacute;m igen besz&eacute;des, a J&eacute;zus T&aacute;rsas&aacute;g fő c&eacute;lja ugyanis a reform&aacute;ci&oacute; tov&aacute;bbi elterjed&eacute;s&eacute;nek megakad&aacute;lyoz&aacute;sa &eacute;s a katolikus hitre val&oacute; visszat&eacute;r&iacute;t&eacute;s volt. A jezsuit&aacute;k ugyanakkor a korszak szellemi művelts&eacute;g&eacute;nek let&eacute;tem&eacute;nyeseik&eacute;nt nagyon jelentős diplom&aacute;ciai &eacute;s misszi&oacute;s tev&eacute;kenys&eacute;get is folytattak vil&aacute;gszerte. A fent eml&iacute;tett k&eacute;t, 18. sz&aacute;zadban &eacute;lt magyar szerzetes &eacute;let&uacute;tja ez ut&oacute;bbi folyamatba illeszthető bele.</p>
<p>Brent&aacute;n K&aacute;roly 1694-ben Kom&aacute;romban l&aacute;tta meg a napvil&aacute;got, majd a h&iacute;res nagyszombati koll&eacute;giumban folytatta tanulm&aacute;nyait &eacute;s 1714-ben l&eacute;pett be a jezsuita szerzetesi k&ouml;z&ouml;ss&eacute;gbe. Egy Sevill&aacute;ban elv&eacute;gzett misszion&aacute;riusk&eacute;pző tanfolyam ut&aacute;n jelentkezett hitt&eacute;r&iacute;tői munk&aacute;ra, majd 1724-ben &eacute;rkezett meg Quit&oacute;ba, a mai Ecuador főv&aacute;ros&aacute;ba.</p>
<p>D&eacute;l-Amerika f&ouml;ldj&eacute;re l&eacute;pve Brent&aacute;n csaknem m&aacute;sf&eacute;l &eacute;vtizedet t&ouml;lt&ouml;tt a Maranon &eacute;s az Ucayali foly&oacute;k (az Amazonas mell&eacute;kfoly&oacute;i) ment&eacute;n k&uuml;l&ouml;nf&eacute;le indi&aacute;n t&ouml;rzsek k&ouml;z&ouml;tt, akiket a hit fontoss&aacute;ga mellett t&ouml;bbek k&ouml;z&ouml;tt f&ouml;ldművel&eacute;sre &eacute;s zenei ismeretekre is tan&iacute;tott. Munk&aacute;j&aacute;t nagyban seg&iacute;tette kiv&aacute;l&oacute; nyelv&eacute;rz&eacute;ke. T&eacute;r&iacute;tő tev&eacute;kenys&eacute;ge mellett sz&aacute;mos feljegyz&eacute;st &eacute;s rajzot k&eacute;sz&iacute;tett a felső Amazonas-medence &aacute;llat- &eacute;s n&ouml;v&eacute;nyvil&aacute;g&aacute;r&oacute;l, valamint t&eacute;rk&eacute;peket is rajzolt. Tőle sz&aacute;rmazik a Maranon &eacute;s az Ucayali &ouml;sszefoly&aacute;s&aacute;nak első r&eacute;szletes le&iacute;r&aacute;sa, de ő volt az első eur&oacute;pai, aki a Nanai &eacute;s az Itatai foly&oacute;k ment&eacute;n felfedezőutakat tett &eacute;s ő volt az első magyar is, aki v&eacute;gigereszkedett a vil&aacute;g leghosszabb foly&oacute;j&aacute;n. Tehets&eacute;g&eacute;re &eacute;s szorgalm&aacute;ra el&ouml;lj&aacute;r&oacute;i is felfigyeltek: 1742-ben a hatalmas ecuadori rendtartom&aacute;ny vezet&eacute;s&eacute;vel b&iacute;zt&aacute;k meg.</p>
<p>Egy &eacute;vre r&aacute; Brent&aacute;n k&eacute;t fiatal jezsuita t&aacute;rsas&aacute;g&aacute;ban a szok&aacute;sos tengeri &uacute;t helyett sz&aacute;razf&ouml;ld&ouml;n indult el Panam&aacute;ba. Az Andok keleti oldala ment&eacute;n, szinte j&aacute;rhatatlan dzsungeleken &eacute;s mocsarakon &aacute;t vezetett az &uacute;t, melynek sor&aacute;n nemcsak a ter&uuml;leten honos nagymacsk&aacute;k, p&oacute;kok, k&iacute;gy&oacute;k jelentettek vesz&eacute;lyt az utaz&oacute;kra, hanem a harcias, kannib&aacute;l indi&aacute;n t&ouml;rzsek. T&ouml;bb h&oacute;napos, kimer&iacute;tő, m&eacute;g mai &eacute;sszel is szinte felfoghatatlan k&uuml;zdelmek ut&aacute;n jutottak el Panamav&aacute;rosba, ahol Brent&aacute;n 1744-ben tal&aacute;lkozott a spanyol kir&aacute;lyi megb&iacute;zottal, onnan pedig haj&oacute;val t&eacute;rt vissza Quit&oacute;ba. M&aacute;sik jelentős &uacute;tj&aacute;ra n&eacute;gy &eacute;vvel k&eacute;sőbb indult el egy spanyol hitt&eacute;r&iacute;tő, Nicol&aacute;s de la Torre t&aacute;rsas&aacute;g&aacute;ban. Quit&oacute;b&oacute;l ugyanis R&oacute;m&aacute;ba rendelt&eacute;k, ő azonban a szok&aacute;sos &uacute;t helyett &uacute;gy d&ouml;nt&ouml;tt, az Amazonas ment&eacute;n jut el Grao Par&aacute; kik&ouml;tőj&eacute;ig &eacute;s csak ott sz&aacute;ll tengerre. Cs&oacute;nakon ereszkedett le &uacute;tit&aacute;rs&aacute;val az Amazonas zuhatagos szakaszain, melyeken t&uacute;ljutva portug&aacute;l gyarmati ter&uuml;letre &eacute;rkeztek. A gyarmatos&iacute;t&aacute;si k&uuml;zdelmek miatt a portug&aacute;lok &eacute;s a spanyolok k&ouml;z&ouml;tti viszony kor&aacute;ntsem volt felhőtlen, ennek megfelelően igyekeztek is &eacute;szrev&eacute;tlenek maradni. B&aacute;r ez nem mindig siker&uuml;lt (t&ouml;bbsz&ouml;r ker&uuml;ltek hosszabb időre portug&aacute;l fogs&aacute;gba), kalandos &uacute;tjuk v&eacute;g&eacute;n, 1750-ben Eur&oacute;p&aacute;ba &eacute;rkeztek, 1751-ben pedig eljutottak It&aacute;li&aacute;ba is. Brent&aacute;n itt fők&eacute;nt diplom&aacute;ciai &uuml;gyekkel foglalkozott, emellett igyekezett kiadni misszi&oacute;s tev&eacute;kenys&eacute;g&eacute;ről &eacute;s utaz&aacute;sair&oacute;l k&eacute;sz&uuml;lt feljegyz&eacute;seit. Illusztr&aacute;ci&oacute;kkal, t&eacute;rk&eacute;pekkel sz&iacute;nes&iacute;tett munk&aacute;j&aacute;t a Maranon vid&eacute;k&eacute;nek &eacute;lővil&aacute;g&aacute;r&oacute;l &eacute;s a bennsz&uuml;l&ouml;ttek szok&aacute;sair&oacute;l k&eacute;t k&ouml;tetben tervezte megjelentetni. Ennek az &uuml;gy&eacute;ben j&aacute;rt 1752-ben Genov&aacute;ban, amikor egy k&ouml;zeli faluban v&aacute;ratlanul elhunyt, k&eacute;zirata pedig sajn&aacute;latos m&oacute;don elveszett.</p>
<p>Brent&aacute;n kort&aacute;rs&aacute;nak, az 1727-ben Selmecb&aacute;ny&aacute;n sz&uuml;letett &Eacute;der Xav&eacute;r Ferencnek szerencs&eacute;sebb sors jutott oszt&aacute;lyr&eacute;sz&uuml;l. P&aacute;lyafut&aacute;s&aacute;nak nagy r&eacute;sze ugyanakkor szinte k&iacute;s&eacute;rtetiesen hasonl&iacute;t Brent&aacute;n&eacute;hoz: Selmecb&aacute;nya ut&aacute;n ő is a jezsuit&aacute;k nagyszombati koll&eacute;gium&aacute;ban folytatta tanulm&aacute;nyait, 1743-ban ő is bel&eacute;pett a jezsuita rend k&ouml;tel&eacute;k&eacute;be, 1749-ben pedig ő is jelentkezett misszi&oacute;s szolg&aacute;latra. Rendje őt is D&eacute;l-Amerik&aacute;ba k&uuml;ldte, előtte pedig ő is elv&eacute;gezte Spanyolorsz&aacute;gban a misszion&aacute;riusk&eacute;pzőt.</p>
<p>1750-ben (abban az &eacute;vben, amikor Brent&aacute;n &eacute;pp v&eacute;gleg hazat&eacute;rt D&eacute;l-Amerik&aacute;b&oacute;l) sz&aacute;llt haj&oacute;ra C&aacute;diz kik&ouml;tőj&eacute;ben, &eacute;s Panam&aacute;n &aacute;tkelve 1751 elej&eacute;n &eacute;rkezett meg Peru főv&aacute;ros&aacute;ba, Lim&aacute;ba. Ő a mai Bol&iacute;via f&ouml;ldj&eacute;n, a Mamore foly&oacute; mell&eacute;k&eacute;n &eacute;lő moyo indi&aacute;nok k&ouml;z&ouml;tt v&eacute;gzett misszi&oacute;s tev&eacute;kenys&eacute;get.</p>
<p>&Eacute;der Xav&eacute;r Ferenc t&ouml;bb mint n&eacute;gyezer kilom&eacute;teres utat tett meg az Andokban; h&oacute;f&ouml;dte hegyl&aacute;ncok k&ouml;z&ouml;tt, majd neh&eacute;z kl&iacute;m&aacute;j&uacute; vadonokon vergőd&ouml;tt &aacute;t, m&iacute;g el&eacute;rt &aacute;llom&aacute;shely&eacute;re, hogy m&aacute;sf&eacute;l &eacute;vtizedet t&ouml;lts&ouml;n Amaz&oacute;nia dzsungeleiben civiliz&aacute;latlan indi&aacute;nok k&ouml;z&ouml;tt. Ek&ouml;zben Brent&aacute;nhoz hasonl&oacute;an behat&oacute;an tanulm&aacute;nyozta e t&ouml;rzsek hiedelemvil&aacute;g&aacute;t, szok&aacute;sait, babon&aacute;it, de k&ouml;zvetve megismerte az inka kult&uacute;ra gy&ouml;kereit is. A jezsuita szerzetes a moyo-k mellett m&aacute;s indi&aacute;n t&ouml;rzseket is felkeresett &eacute;s sz&aacute;mukra is misszi&oacute;s telepeket l&eacute;tes&iacute;tett. Ek&ouml;zben elsaj&aacute;t&iacute;totta nyelv&uuml;ket, tov&aacute;bb&aacute; ő is apr&oacute;l&eacute;kosan le&iacute;rta e vid&eacute;kek fl&oacute;r&aacute;j&aacute;t &eacute;s faun&aacute;j&aacute;t.</p>
<p>1767-ben azonban a kir&aacute;ly a jezsuit&aacute;kat az orsz&aacute;g elhagy&aacute;s&aacute;ra k&ouml;telezte. Ekkor, sikeresen hazat&eacute;rt &eacute;s Beszterceb&aacute;ny&aacute;n pl&eacute;b&aacute;nos lett. A feljegyz&eacute;seiből k&eacute;sz&uuml;lt k&eacute;zirat &ouml;ssze&aacute;ll&iacute;t&aacute;s&aacute;t is itt v&eacute;gezte el, s val&oacute;sz&iacute;nű, hogy sajt&oacute; al&aacute; is ő maga rendezte a k&eacute;sőbb &bdquo;Descriptio provinciae Moxitarum in Regno Peruano&rdquo; c&iacute;mmel megjelent k&ouml;nyvet. Ez a latin nyelvű, 289 oldalas k&eacute;zirat elsők&eacute;nt mutatta be az akkor teljesen ismeretlen vid&eacute;k f&ouml;ldrajz&aacute;t, n&eacute;prajz&aacute;t, valamint a mai Peru &eacute;s Bol&iacute;via ter&uuml;let&eacute;nek t&eacute;rk&eacute;p&eacute;t is tartalmazta. A kiv&aacute;l&oacute; jezsuita tud&oacute;s eg&eacute;szs&eacute;gi &aacute;llapota azonban sajnos egyre romlott, &eacute;s 1772-ben meg is halt.</p>
<p>A k&eacute;ziratot v&eacute;g&uuml;l Mak&oacute; P&aacute;l ap&aacute;t &eacute;s kir&aacute;lyi tan&aacute;csos adta ki k&ouml;nyv form&aacute;j&aacute;ban 1791-ben Bud&aacute;n. Ez sz&aacute;m&iacute;t a legjelentősebb f&ouml;ldrajzi &eacute;s n&eacute;prajzi munk&aacute;nak a D&eacute;l-Amerika felt&aacute;r&aacute;s&aacute;ban r&eacute;szt vett magyar misszion&aacute;riusok toll&aacute;b&oacute;l, mely 1888-ban spanyol nyelven is megjelent La Pazban.</p>
<p>&Eacute;der Xav&eacute;r Ferenc e munk&aacute;j&aacute;val a nagy előd &eacute;s egyben kort&aacute;rs Brent&aacute;n l&aacute;tsz&oacute;lag meddő k&uuml;zdelmeinek is maradand&oacute; eml&eacute;ket tudott &aacute;ll&iacute;tani...</p>